Ještě jednou se vrátíme (1900)/Deštivé jaro
Údaje o textu | |
---|---|
Titulek: | Deštivé jaro |
Autor: | Antonín Sova |
Zdroj: | SOVA, Antonín. Ještě jednou se vrátíme: kniha veršů z r. 1892-1899. Národní digitální knihovna |
Vydáno: | V Praze: Grosman a Svoboda, 1900 |
Licence: | ![]() |
Přes lesy deštivé Jaro šlo, přes rozlité prškami vody,
přes obrysy mlhavých vsí, přes vrby nad zmlklými brody,
eh truchlivo ! smutno ! Deštivý soumrak rozestřen na polích svrasklých,
jak tisíce střepin leželo vodních zrcadel prasklých. —
A na prazích vymřelých chalup a na mýtích, pastvištích
mdlý dešťových kapek smích, šept starců omrzelých.
Jen k večeru zřídka všecko se otřáslo ze dna hlubin,
kdy Slunce obrovskou růží vyžehlo z temnot jak krvavý rubín,
to bylo jak fanfára zlatá, zrození, — smrt v ném však spala
a poslední vydechnutí. — Pak deštivá noc dál se brala,
vše smutno a zšeřeno, v oblacích sosny dýmavě čněly
a zvodněné louky se kamsi až za obzor rozliti chtěly…
Hrsť petrklíčů a krvavých máků a kopretin rád bych teď měl
pro jednu mi drahou hlavu a sněžných spánků běl…